![אגואיזם (מעודכן בשנת 2024)](/_next/image/?url=https%3A%2F%2Fsupabase.psychologim.com%2Fstorage%2Fv1%2Fobject%2Fpublic%2Fpsy-assets%2Fwp-content%2Fthumbnail-3938.jpeg&w=640&q=75)
ההבדלים בין אימון בביופידבק לבין טיפול בביופידבק. אימון בביופידבק מתייחס לשיטות ולהליכים שבהם משתמשים כדי לשפר את השליטה בתגובות פיזיולוגיות. טיפול בביופידבק, מצד שני, עוסק ביישומים קליניים של האימון בביופידבק. אני משתמש במונח 'ביופידבק' כדי להתייחס גם לאימון וגם לטיפול בתחום זה.
ביופידבק נעשה שימוש במכשירים מיוחדים שמטרתם למדוד ולהציג מגוון תגובות פיזיולוגיות, כולל טמפרטורת העור, מוליכות העור, מתח שרירים וגלי מוח. שליטה מודעת על תגובות אלה הולכת ומשתפרת בהדרגה עם האימון.
התניה אופרטיבית נחשבת כיום להסבר המקובל ביותר לאופן פעולת הביופידבק. הגישה זו הייתה כבר רווחת בשנת 1977, כאשר פורסמה על ידי Black, Cott ו-Pavlovski. B. H. Skinner, שהפיץ את התניה האופרטיבית על ידי חקירת התנהגות חולדות ויונים, דיווח כי התדירות של לחיצות על מוט ונגיעות במפתחות על ידי החיות גדלה כאשר הפעולות מלוות במזון. לפי סקינר, גישה למזון חיזקה והגבירה את ההתנהגות. הוא טען שהסקת המסקנות הללו יכולה להתרחב גם לתחום הביופידבק.
בהקשר של ביופידבק, 'התנהגות' מתייחסת לתגובות פיזיולוגיות כגון טמפרטורת העור, מוליכות עורית, מתח שרירים וגלי מוח. 'מחזקים' בהקשר זה מתייחסים לתצוגות האודיוויזואליות של תגובות אלו, המסופקות על ידי מכשירי הביופידבק. לדוגמה, מנורות על מוט תאורה יכולות לזוז ימינה כאשר טמפרטורת הידיים עולה, מה שמציין זרימת דם גדולה יותר עקב שחרור מוגבר. תזוזה לשמאל תציין זרימת דם מופחתת. כמו כן, ניתן להשתמש בצבעים: תצוגה אדומה מציינת יד חמה יותר, וצבע כחול - יד קרה יותר. גם שימוש בצלילים אפשרי, כאשר תדר נמוך יותר ישקף יד חמה יותר ותדר גבוה יותר ישקף יד קרה יותר.
חיזוק נחשב לאוטומטי כאשר מופעל על התנהגות של בעלי חיים, בעוד שהוא נתפס כקוגניטיבי כאשר מיושם על התנהגות אנושית. כאשר מדובר בביופידבק, החיזוק מובן כתהליך מודע ותכליתי.
ההסברים לתניה אופרטיבית בהתנהגות ובביופידבק נתפסים כחלקיים מכיוון שהם חסרי מידע על המנגנון הפעיל. ההסברים אלו יעילים כל עוד הם מציינים תנאים שמספיקים לגרום לשינוי בהתנהגות. מכאן שהם נחשבים ל'הסברים של התניה', אך הם נתפסים כחלקיים משום שהם לא מספקים מידע על האופן והסיבה שבגינם התנאים הללו גורמים לשינוי בתגובות ההתנהגותיות והפיזיולוגיות.
Pennington (2014) שאל, 'מה זה אומר להסביר משהו מנקודת מבט של מדעי הטבע?' והגדיר זאת כזיהוי של הגורמים באמצעות מנגנונים רלוונטיים. מודלים של רשת עצבית מתחברת מספקים חלק מהמידע החסר על המנגנון הקיים מאחורי ההתניה האופרטיבית.
האיור בצד שמאל ממחיש מודל תלת-שכבתי פשוט של רשת עצבית מתחברת: השכבה העליונה, מסומנת ב-'S', מייצגת תאי עצב תחושתיים המקודדים עבור גירויים הנתפסים על ידי הרשת; השכבה האמצעית, מסומנת ב-'O', מייצגת תאי עצב המרכיבים את רובו של מוח האורגניזם; השכבה התחתונה, מסומנת ב-'R', מספקת קודים לתגובות שהרשת מייצרת, כגון לחיצות על מוט או ניקור מפתחות על ידי בעלי חיים, והתגובות הפיזיולוגיות של אנשים במהלך הביופידבק.
האיור שלנו מראה כיצד ציוד הביופידבק מחבר ביעילות בין תאי העצב בשכבה R לתאי העצב בשכבה S. זה מגביר באופן זמני את מערכת העצבים של האדם על ידי הצגת חיישנים המזהים תגובות פיזיולוגיות שבדרך כלל אינן נתפסות במודע, ומציג אותן בצורה הניתנת להבנה בקלות.
אף על פי שהאיור מסביר את ההתחברות, הוא אינו מסביר כיצד הביופידבק מאפשר לאדם לשלוט באופן יעיל יותר בתגובותיו הביולוגיות. הסיבה לכך היא שהסינפסות המחברות זוגות של תאי עצב דומים אינן כלולות באיור לשם פשטות. ניתן לדמיין כעת את הסינפסות באמצעות חיצים שבורים באמצע וששני חלקיהם מופרדים במרווח קטן. דמיינו כי נוירוטרנסמיטרים משתחררים בתחילת החץ ומתפזרים על פני המרווח לקולטנים שבקצהו. חצים אלו מייצגים את הסינפסות.
סינפסות הן חיוניות להסברת שינויים התנהגותיים והן חלק בלתי נפרד ממודלי רשת עצבית מתחברת משום שהן משתנות במהלך תהליכי למידה ועיצוב זיכרון. תהליך זה, המכונה פלסטיות סינפטית המותנית בניסיון, מוסבר בספרות (Bear, Connors, & Paradiso, 2007). מודלים של רשת עצבית מתחברת מדמים את שינויים אלו.
כעת אנו מוכנים להסביר את מנגנון פעולת הביופידבק. ציוד הביופידבק מגביר באופן זמני את פעילות מערכת הרשת העצבית של האדם על ידי הוספת חיישנים המזהים אירועים פיזיולוגיים שלרוב אינם נתפסים, ומציג אותם בדרכים שנתפסות בקלות על ידי תאי עצב תחושתיים. הביופידבק מפעיל לולאת עיבוד שמשנה את דרגות הגירוי והעיכוב הסינפטי ברשתות העצביות הרלוונטיות, דבר המאפשר שליטה מוגברת בטמפרטורת העור, במוליכות העור, במתח השרירים ו/או בגלי המוח.
השינויים הסינפטיים שמתרחשים במהלך הביופידבק נושאים תכונות דומות לשינויים סינפטיים אחרים שנלמדו. לשמירה על השינויים דרושה המשכיות בתרגול; אחרת, הם עלולים לדעוך."