![מיקי דורון – SEE FAR CBT](/_next/image/?url=https%3A%2F%2Fsupabase.psychologim.com%2Fstorage%2Fv1%2Fobject%2Fpublic%2Fpsy-assets%2Fwp-content%2Fthumbnail-6809.jpg&w=640&q=75)
המאמר "אנליזה לפי דרישה" של דונלד ויניקוט עוסק בטיפול הפסיכואנליטי שלו בילדה צעירה המכונה "פיגל". המאמר מספק תובנות חשובות על גישתו של ויניקוט לטיפול בילדים ומדגים את היכולת שלו להתאים את הטכניקות הפסיכואנליטיות לצרכים הייחודיים של המטופל.
ויניקוט מתאר את המפגשים הטיפוליים שלו עם פיגל, שהיו בלתי סדירים ולא רציפים, בהתאם לצרכים והבקשות של הילדה והוריה. המונח "אנליזה לפי דרישה" מתייחס לגישה שבה הטיפול ניתן לפי דרישות והצורך של המטופל, ולא במסגרת קבועה ומסודרת.
ויניקוט מתאר את המשבר שחוותה פיגל לאחר לידת אחותה ואת ההשפעה של אירוע זה על מצבה הנפשי. באמצעות המפגשים, הוא מזהה כי המשבר נובע מקשיים בחייה המוקדמים ביותר, עוד לפני שהקביעות האובייקט (object constancy). קביעות אובייקט הוא שלב חשוב בהתפתחות הפסיכולוגית של הילד, שבו הוא לומד לזהות ולקבל את הדמות המטפל (האובייקט) כקבועה ויציבה.
ויניקוט מדגיש את החשיבות של גמישות והתאמת הטיפול לצרכים הייחודיים של הילד. הוא מראה כיצד ניתן להשתמש בפרשנות והבנה עמוקה של הרקע ההתפתחותי של הילד כדי לסייע לו להתגבר על משברים ולהתקדם בתהליך הטיפולי. המאמר משקף את הגישה ההומניסטית והרגישה של ויניקוט לטיפול בילדים, ואת החשיבות שהוא נותן לקשר בין המטפל למטופל.
המאמר "אנליזה לפי דרישה" מהווה מקור חשוב להבנת גישתו של ויניקוט לטיפול בילדים ובני נוער, והוא ממשיך להשפיע על תחום הפסיכואנליזה והטיפול בילדים עד היום. המחקר והביקורת המחודשת של אנג'לה ג'ויס על המאמר מדגישים את הרלוונטיות והחשיבות של תובנותיו של ויניקוט גם בעידן המודרני.
בהרצאה זו, אנג'לה ג'ויס תציע פרספקטיבה חדשה ומעמיקה על עבודתו של ויניקוט ותחשוף כיצד המסקנות העולות ממנה יכולות לתרום להבנתנו את ההתפתחות הנפשית של ילדים והאופן שבו אנו ניגשים לטיפול בהם.
אנג'לה ג'ויס היא עמיתה, פסיכואנליטיקאית ומדריכה ופסיכואנליטיקאית לילדים בחברה הפסיכואנליטית הבריטית (BPAS). היא הוכשרה כפסיכואנליטיקאית לילדים במרכז אנה פרויד והייתה חברה מייסדת בפרויקט החלוצי להורים-תינוקות שם, שיישם את הפסיכואנליזה בעבודה עם תינוקות ומשפחותיהם; והובילה במשותף את שירות הפסיכותרפיה לילדים. לאחרונה פרשה מעבודה פרטית במשרה מלאה בלונדון. היא הייתה יושבת ראש לשעבר של ועדת התוכנית של BPAS וחברה בוועדת החינוך שלה; יושבת ראש לשעבר של קרן ויניקוט; נאמנה של קרן סקוויגל; והייתה מרצה בכירה כבודית במכללת האוניברסיטה של לונדון. היא מלמדת בהרחבה, במיוחד בתחומי הלימודים הוויניקוטיים, האנליזה לילדים והפסיכותרפיה, ופרסמה בתחומים אלה במשך שנים רבות. בין הפרסומים שלה, ערכה יחד עם לזלי קלדוול את הספר "קריאת ויניקוט" לסדרת הספרייה החדשה לפסיכואנליזה (2011); כתבה את ההקדמה לכרך 6 של "העבודות המלאות של דונלד ויניקוט" (2016 OUP), וערכה את המאמרים מכנס 2015 "דונלד ויניקוט וההיסטוריה של ההווה". יחד עם צוות פרויקט הורים-תינוקות במרכז אנה פרויד, היא תרמה לספרים שלהם "תביעת התינוק" (2005 ו-2015), "טראומה רגשית מוקדמת" (2009), ו"עבודה עם אבות בפסיכותרפיה פסיכואנליטית להורים-תינוקות" (2019).
סמדר שטיינבוך היא פסיכולוגית קלינית ופסיכואנליטיקאית , יו״ר לשעבר של החברה הפסיכואנליטית בישראל . כיום ראשת תכנית “מפת דרכים” של מרכז ויניקוט בישראל. מורה במכון הפסיכואנליטי ובתכניות השונות של מרכז ויניקוט