![ילדים וגירושים](/_next/image/?url=https%3A%2F%2Fsupabase.psychologim.com%2Fstorage%2Fv1%2Fobject%2Fpublic%2Fpsy-assets%2Fwp-content%2Fthumbnail-3360.jpg&w=640&q=75)
ADD הוא ראשי תיבות של "Attention Deficit Disorder", שבעברית זה "הפרעת קשב". בהפרעה זו ישנם קשיים בשמירה על קשב. ישנם מקרים שבהם הפרעת הקשב משולבת עם פעילות חריגה, והיא מכונה ADHD, שכוללת שלושה תת-סוגים: הפרעת קשב, הפרעת פעילות יתר וחוסר תשומת לב, וסוג משולב. הפרעת הקשב מתאפיינת בקשיים להתמקד, להשלים משימות, ובשכחנות. ישנם גם קשיים בתכנון וארגוניות, ולעיתים בהבנה חברתית ורגשית. טיפול בהפרעה משלב טיפול פסיכולוגי, תמיכה בית ספרית, שינויים באורח חיים ולעיתים תרופות. הפרעת הקשב מתחילה לרוב בילדות אך יכולה להמשיך לבוגרת. מטרת הטיפול היא לעזור בהתמודדות עם התסמינים ולשפר את איכות החיים.
הפרעת הקשב נפוצה באוכלוסייה הכללית, וככלל התדירות שלה בגברים גבוהה יותר מאשר בנשים. זיהוי הפרעת הקשב לעיתים מאתגר, שכן המצב הפסיכולוגי יכול להשפיע על מגוון של אזורים בחיים. ההשפעות של הפרעת הקשב נמשכות לרוב לכל אורך החיים, אך הן יכולות להשתנות עם הגיל. אנשים עם הפרעת קשב יכולים להתמודד עם אתגרים במקומות העבודה וביחסים האישיים. הפרעת הקשב לא קשורה ליכולת הבינה של האדם, ורבים מאנשי ההפרעה הם מאוד חכמים ויצירתיים. עם התמיכה המתאימה והטיפולים המותאמים אישית, אנשים עם הפרעת קשב יכולים לחיות חיים מוצלחים ומרוצים. אם יש חשש שיש לך או למישהו אחר הפרעת קשב, יש לפנות למומחה בנושא לאבחון וטיפול מתאים.
ישנן גרסאות שונות להפרעת הקשב, כולל תנודות רגש חריפות. הפרעת הקשב נפוצה בקרב ילדים, אך ישנן תקנות מחמירות ביחס לאבחון בילדים. לאנשים עם הפרעת הקשב לעיתים קשה להתמקד במשימות מורכבות או שאינן מעניינות אותם. חלק מהטיפולים של הפרעת הקשב מתמקדים בשיפור ההתמודדות עם סביבה משתנה ובמידול המערכות החברתיות. אף שהפרעת הקשב יכולה להיות מאתגרת, ישנם גם צדדים חיוביים, כמו יכולת לחשוב בצורה מקורית וחדשנית.
ילדים הסובלים מ-ADD לעיתים קשה להם להתמקד במשימות. הם עלולים להתקשות להשלים עבודות בית ולהיות מפוזרים. לילדים אלו יש לעיתים קשיים לעמוד בהנחיות ולעקוב אחרי חוקים. הם עשויים להתמודד עם קשיים במערכות יחסים חברתיים ובהבנה רגשית. ילדים עם הפרעת קשב לעיתים מפגינים קשיים בתכנון ובארגוניות. הם עלולים להרגיש חרדה או מתח בסביבות משתנות. לילדים עם הפרעת קשב יכולה להיות יכולת מקורית לפתור בעיות. ישנם מקרים של ADD שאינם מתבטאים בהתקפות זעם או ברעש, אלא בחוסר קשב ובחוסר פוקוס. לחלק מהילדים יש קשיים במקום הלמידה והם זקוקים להתאמות מיוחדות. אמצעים תמיכתיים, כמו טיפול קוגניטיבי התנהגותי (CBT), יכולים לעזור לילדים עם הפרעת קשב להתמודד עם האתגרים שהם חווים.
ילדים עם הפרעת קשב לעיתים מתקשים להשתלב בשיעורים. לעיתים, הם מתקשים להתאים את פעילותם לסביבתם. ילדים אלו יכולים לקבל הבנה שדורשת זמן רב יותר של מושגים חברתיים. לעיתים הם מתקשים לשמור על יחסים יציבים עם חברים. יש להם קשיים בעצירת פעילות נוכחית והתחלת אחרת. חוסר שליטה ברגשות עשוי להצטרף לתסמינים של הפרעת קשב. ילדים עם הפרעת קשב יכולים לפרוח כאשר מסייעים להם למצוא דרכים לנצל את הכישרונות שלהם. הם יכולים להתמודד עם חרדה כתוצאה מאי-יכולת לעמוד בציפיות. יש צורך בתמיכה והנחיה נוספות במהלך ביצוע משימות. טיפולים, תמיכה, והבנה יכולים להכיל מאוד את ילדים עם הפרעת קשב.
אנשים עם הפרעת קשב לעיתים קרובות מתקשים להתמקד במשימות. הם עלולים לשכוח דברים בקלות ומתמודדים עם אתגרים בתכנון וארגון. נטייה להסחת דעת קלה גורמת להם למצוא קושי בהשלמת משימות שאינן מעניינות אותם במיוחד. לעיתים קשה להם בתחום ההבנה החברתית והרגשית, והם עשויים להתמודד עם אתגרים במקום העבודה וביחסים האישיים. תנודות רגש חריפות יכולות להופיע לעיתים. על אף האתגרים, רבים מהם גם מסוגלים לחשוב בצורה מקורית וחדשנית.
לאנשים עם הפרעת קשב עלולים להיות קשיים בשמירה על ריכוז לאורך זמן, הם עשויים להתקשות בעמידה במועדים ובהגשת עבודות בזמן. מערכות יחסים חברתיות עלולות להיות מאתגרות עקב קושי בהבנת המשמעויות החברתיות. הם עלולים להתרגש מפרטים קטנים שאחרים עשויים למצוא חסרי משמעות, ולחוות רמות גבוהות של חרדה והתרסה במצבים חדשים או מאתגרים. רמת המוטיבציה שלהם עשויה להשתנות ולהיות תלויה לעיתים בעניין או בהתרגשות מהמשימה. הם עלולים להפסיק את דיבורם של אחרים או לחפש מהר תשובות, ולקיים קושי בשיחות ארוכות מבלי להתפזר. יש להם קשיים לעיתים בהפסקת משימה כאשר מופנים למשימה חדשה, עם נטייה להתרכז בפרטים קטנים ולהתעלם מהתמונה הכללית.
אבחון הפרעות קשב וריכוז (ADD) מתבצע על ידי מומחים כמו פסיכולוגים או פסיכיאטרים, תוך שימוש בשיחות, מבחנים, ומדדים פסיכולוגיים. בתהליך האבחון, חשוב לבחון התנהגויות ותסמינים שהתרחשו למשך לפחות שישה חודשים, תוך השוואה לאנשים בגיל דומה ובקונטקסט תרבותי זהה. האבחון דורש איסוף מידע ממגוון מקורות כגון בית הספר והמשפחה, ולוקח בחשבון מחלות נלוות כמו הפרעות למידה, דיכאון או חרדה.
מבחנים נוירופסיכולוגיים, חלק מתהליך האבחון, מאפשרים הערכה מקיפה של הפונקציות הקוגניטיביות ועשויים לזהות את התחומים הדורשים תשומת לב נוספת. ראיון מקיף עם האדם המאובחן, ולעיתים שיחות עם מורים, בני משפחה וחברים, עוזרים לזהות את התסמינים בהקשרים שונים. חשוב לזכור שתסמיני ADD אינם בהכרח נוכחים בכל הסביבות. טיפולים עבור ADD, הכוללים לעיתים טיפול תרופתי ואסטרטגיות התנהגותיות, מתחילים לאחר האבחון.
אבחון מדויק של ADD יכול לשפר את איכות החיים, תוך זיהוי הקשיים והצעת טיפולים מתאימים. קיימות גישות שונות לאבחון, כולל שאלונים ותצפיות, ואף כי אין בדיקה פיזית שמאשרת את האבחון באופן חד-משמעי, בדיקות פיזיות עוזרות לשלול תחלואות אחרות. אבחון מדויק נותן לאדם הכלים לנהל חיים באופן מאוזן ומוצלח יותר.
טיפול ב-ADD יכול לכלול תרופות שמשפרות את היכולת להתרכז, כאשר הן פועלות על מערכת העצבים ומעודדות ריכוז טוב יותר. טיפול CBT, או טיפול קוגניטיבי התנהגותי, יכול להיות מועיל בשיפור יכולת התארגנות על ידי פיתוח אסטרטגיות התמודדות חדשות ויותר יעילות. תמיכה חינוכית מיוחדת בבית הספר יכולה להקל על קשיים בלמידה דרך התאמות סביבתיות ופדגוגיות. שינויים בתזונה ובהרגלים יומיומיים, כמו אכילת מזון מאוזן וקביעת שעות שינה קבועות, עשויים להשפיע באופן חיובי על התפקוד הכללי. פעילות גופנית רגילה משפרת את רמת הריכוז ותורמת לשיפור המצב הרוח. טיפול פיזיותרפיה עשוי להיות מועיל לחלק מהמתמודדים עם ההפרעה באמצעות שיפור התחושה הגופנית והאיזון. נוירופדגוגיה יכולה להקל על תסמינים באמצעות שיפור היכולת להתמקד דרך תרגולים קוגניטיביים ממוקדים. טיפולים משלימים כמו יוגה, מדיטציה, ורפלקסולוגיה עשויים להקל על התסמינים על ידי יצירת תחושת שלווה והקלה על הלחץ. משפחה תומכת יכולה לתמוך ולהבין את המתמודדים עם ADD, תוך ספק להם את התמיכה הרגשית הנחוצה.
מפגשים קבוצתיים לילדים עם ADD יכולים לשפר מיומנויות חברתיות דרך תרגול ופיתוח הבנות חברתיות בסביבה תומכת. הוראה מבוססת תרגול יכולה לעזור לילדים לנהל ולארגן את זמנם באופן יעיל יותר. תמיכה בבית הספר, כולל שינויים בסביבת הלמידה, יכולה להיות מועילה בהתאמת הסביבה לצרכים הייחודיים של התלמיד. ניהול חינוכי נכון יכול לתמוך בילדים במהלך פעילויות שונות ולעזור להם להצליח. תמיכה רגשית וחיזוק מצד ההורים והמורים יכולים לעזור לילד לפתח את הערך העצמי שלו. חשיבה מאומצת, כלומר הקדשת זמן ומחשבה לעיבוד רגשות וחוויות, עשויה להיות מועילה בהקלה על החרדה הקשורה ל-ADD. השתתפות בפעילויות יצירתיות יכולה לעזור לילדים להתמודד עם התסמינים על ידי פיתוח תחושת הישג וביטוי עצמי. טיפול קוגניטיבי תרבותי, שמתמקד בהתמודדות עם בעיות תוך התחשבות בהקשר התרבותי והחברתי של האדם, יכול לשפר את היכולת לפתור בעיות. הוראת מיומנויות ניהול זמן עשויה לעזור למי שנקלע למצבי חוסר מרכז. שיחות עם ילדים על מה שהם מרגישים ומחווים יכולות לעזור להבנה ולתמיכה, תוך חיזוק התקשורת וההבנה ההדדית.